Încep să cred în Zeii tăi.
Le-am ordonat să rămână pe loc, dar au fugit.
Ce pedeapsă dorești să institui ?
Mi-a luat ceva.
Iar eu am să-i iau ceva în schimb.
Dacă din gură i-ar ieși cuvinte rătăcitoare,
doar suferință va urma.
Vino, dragostea mea.
Este un roman.
Nu sunt nimic decât un sclav.
Revino-ți la normal.
Tu ești cel care ar trebui să îți revii.
Donar !
Trădător nenorocit.
Ți-ai pierdut mințile ?
Castus a venit în ajutor !
Trebuie să ne asigurăm că toți cei care rămân ajung în siguranță pe culme.
Mișcați-vă repede !
Și nu vă întoarceți înapoi !
Spartacus !
Spartacus nu este prost.
Te aștepți ca el să rămână condus în zăpadă
și să te aștepte să-i anunți sfârșitul ?
Este exact ce aștept.
SPARTACUS: RĂZBOIUL CONDAMNAȚILOR Sezonul 3, Episodul 7
MOARTEA VINE RÂZÂND
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Numără-i pe cei care au căzut !
Aș vrea să știu câți !
Zeii ne fac să mărșăluim până la jumătatea Olimpului,
doar ca să se ușureze pe noi de pe ziduri.
Spartacus.
Armata lui Crassus se apropie pe cărarea de pe munte.
Du-i pe toți cei care nu pot lupta la o distanță sigură.
Vezi ca ceilalți să aibă arme.
Îi vom arăta omului făurit din aur,
valoarea vieților noastre.
Vom vedea sânge roman sânge pe zăpadă !
Sau a noastră într-o moarte glorioasă !
Așteaptă !
Calmați-vă !
Vorbele tale sunt contrar scopului.
Trebuie să forțăm atacul,
înainte ca armata lui să ne copleșească.
Nu intenționează să avanseze.
Acum zeii ți-au arătat viitorul ?
Sunt familiar cu trecutul nefericit.
Am fost în armata romană auxiliară
când eram în Tracia.
Oamenii lui Crassus nu au intrat în formația de luptă.
Dar au avantajul numărului.
Ce așteaptă ?
Își așteaptă conducătorul.
Legiunile iau poziție pe culme ?
Cu pretorienii așezați în poziție avansată,
precum ai comandat.
Dă de veste când este pregătit.
Aș vrea să închei războiul
cu prima oportunitate.
Imperatorule.
Am fost întârziat de la ora întâlnirii de nevoi urgente
Îmi cer scuze.
Ce face Caesar ?
Încă-și linge rănile.
Sau mai de grabă lasă monede pentru forme mai plăcute
pentru a aplica limbi aromate.
Mulțumesc că ai dus sarcina la sfârșit,
și că nu ai căzut pradă dorințelor primare.
Un om trebuie să aleagă clipa perfectă pentru plăceri.
Ale mele sunt mereu împletite cu a ta.
Sunt mișcat de sentiment.
La fel de modul în care te-ai comportat.
Mă onorezi, Imperatorule.
Te onorezi singur prin fapte și acțiuni.
Aș vrea ca acest spirit să primească comenzi noi.
Vorbește și voi face asta.
Aș vrea ca acest cufăr să dispară din vedere.
O misiune simplă, dar totuși de mare importanță.
Unde să-l pun ?
Deschide-l și ia propria decizie.
Armura mea...
Orele grăbesc sfârșitul lui Spartacus.
Aș vrea ca și cuvântul și voința mea să-mi fie alături
în ultima luptă.
Aș vrea să vină fiul meu.
Și eu aș vrea să-ți fiu alături,
tată.
Îmbracă-te cum se cuvine.
Sunt multe lucruri de viitor care trebuie discutate.
Te-ai dovedit muritor.
O zgârietură, dată uitării.
Aș vrea să aibă bandaje curate.
Vin și căldura coapselor tale
este tot ce e necesar.
Sângele va aștepta până la ziua când va curge
de la cei care au îndrăznit să se miște împotriva mea.
Și vor tremura de frică...
așa cum și eu tremur în fața mădularului lui Jupiter...
Grăbiți-vă !
Cât de repede puteți !
Vine o furtună.
Și cu ea moarte datorită vânturilor reci.
Furtuna este sigură.
Totuși nu este ora ei...
Ai vrea să ne-o tragem,
măreției Romei care ne respiră în ceafă ?
Dacă e să plec în viața de apoi,
vreau amintirea mădularului tău în mine.
Să ne întoarcem gândul de la noi,
și să le îndreptăm spre nevoi mai presante.
Vorbele tale sună ca ale lui Spartacus.
Sunt ale mele.
Auzi-le cum vrei.
Trădător nenorocit !
Donar, Nemetes și sute din frații noștri
sunt morți în oraș.
Totuși tu mănânci !
Mulțumesc.
Stufatul tău este pe placul stomacului.
Cilician nenorocit !
Brictius !
Dispari din fața ochilor.
Dacă nu ai fi băiatul lui Agron,
ai fi la fel de căutător de protecție ca acest nenorocit.
Lasă-l pe Agron deoparte,
dacă ai ouă mari.
Ești un pitic și vorbești de parcă ai fi titan.
Nu mă face să regret că ți-am sărit în ajutor.
Brictius este o brută,
dar vorba lui aduce cunoaștere.
Sunt un cilician,
și sunt mărginit de numele de trădător.
Nimeni nu ar trebui să fie umbrit
de acțiunile altuia.
Un lucru de mică importantă.
Mă aflu unde m-a condus soarta.
O numesc binecuvântare să te găsesc aici.
În lanțuri și însângerat,
încă încercând să mă flatezi.
Încerc doar să-mi trăiesc viața la capacitate maximă.
Și voi lua arma în mână să acționez împotriva lui Crassus
pentru a continua să fac asta.
Dorești să lupți ?
A omorî romani, așa v-am câștigat încrederea,
nu-i așa ?
Poate dacă mulți vor cădea de lama mea,
poate într-o zi frații tăi vor fi mișcați...
Nu este decizia mea.
Dar să știi că este bine primită.
Nu credeam că am să te mai revăd.
Nici eu.
Zeii își bat joc de amândoi.
Încă ești departe de această lume.
Și totuși vei pleca din ea dacă nu mănânci.
Ai grijă s-o primească cineva mai meritoriu.
Cauți să ți se plângă de milă ?
Nu caut nimic.
Sunt doar cenușă.
Rămășițele unei inimi în flăcări,
răcită de aducătorul ploii,
care a adus moartea în orașul meu
și m-a rupt de această viață.
Sufocată de Crassus,
care m-a pus în lanțuri pentru plăcerea unui sălbatic.
Ai cunoscut durerea.
Și pierderea.
Un ghinion împărtășit de mulți dintre noi.
Și cum treci de asta ?
Mi-am pus întrebarea asta de multe ori.
Trăiește
și ajutorul va veni.
Caesar preferă stridiile în sărbătoarea sa.
Aș vrea lucrurile cele mai bune pe care le oferă orașul pentru mine.
Din nou te afli în favorurile tatălui tău.
Un lucru bine meritat.
Nu mai sunt "băiatul bosumflat" care eram înainte.
Sunt omul la care tata tânjea să devin.
Îmi doresc ca Sabinus să mai fi fost printre noi.
Crezi că m-ar fi privit cu mândrie ?
Te avea la inimă, nu ?
Așa cum mă aveai și tu.
Calea ta te poartă departe de asemenea grijă.
Spartacus va cădea,
și tu te vei ridica pentru ca cuceri tărâmuri îndepărtate,
și să-ți construiești un nume.
Departe de cei care odată le-a păsat de tine.
Tânjesc să onorez numele de Crassus
cu victorii și lauri.
Totuși după ce rebeliunea va fi înfrântă voi rămâne legat cu fermitate
de aceste tărâmuri.
Nu te vei întoarce la Roma cu noi ?
Voi avea sarcina să asigur
interesele tatălui meu în Sinuessa,
până voi ajunge la vârsta potrivită de a fi tribun.
O sarcină de mare importanță.
Una la care mă vei ajuta.
Voi rămâne în Sinuessa ?
În această vilă.
Tata îți oferă titlul de Vilica
pentru a avea grijă de toți cei care mă servesc sub acest acoperiș.
Și să se asigure că mâini sigure
mă vor ghida în călătoria vieții.
Una care mă trage departe de groaznicul abis.
Îți datorez multe, Kore.
Și curând voi avea timpul liber pentru a avea grijă de răsplată.
Imperatorule.
Pretorienii sunt pregătiți pe culmi.
Trimite după stindardul meu.
Imperatorule.
Îmi cer scuze, stăpâne.
Am pregătit masa de amiază...
Am un apetit pentru un ospăț mai sângeros.
Îmi cer scuze din nou.
Totuși aș vrea să vorbim.
Spune repede,
sau dacă nu lasă-le uitării.
Este adevărat că trebuie să-l servesc pe Tiberius în Sinuessa ?
Din gura lui ai auzit veștile ?
Băiatul îmi poartă vorbele totuși le rostește fără considerare.
Am vrut să ți le împărtășesc
într-o modalitate mai intimă.
Așa cum și eu aș vrea să-ți spun ce mă tulbură,
și cauza acestui lucru...
Totul este cum ai comandat, Imperatorule.
Timpul este împotriva voinței inimii.
Vom vorbi din nou când lupta va fi câștigată,
și vom vedea lacrimile evaporate de soarele cald
sau intenții mai profunde.
Vino, să ne facem simțită prezența pe culme.
Aș vrea ca regele rebel să știe că moartea se apropie.
Crassus înalță Pulvinus,
de parcă ne-am lupta pentru distracția lui
într-o arenă de zăpadă.
Atunci își va da seama ce miracole
de sânge este capabil un gladiator.
Vorbești de parcă toți ar fi de acord cu asta.
Acesta e felul nostru.
Dat mai departe de mâinile noastre.
Prea puțini pentru a face diferența împotriva hoardelor
între care ne aflăm.
Crixus nu se înșeală.
Am făcut imposibilul, de atâtea ori.
Totuși prin tactici inspirate, nu forță brută.
La ce te gândești ?
Crassus a devenit prea încrezător de avantajul pe care îl deține.
Își pune praetorienii în fața de poziția corectă,
pentru a vedea mai bine victoria anticipată.
Poate ar trebui să-i facem o vizită,
și să-i explicăm eroarea fatală.
Poziția mai apropiată nu sugerează
o apărare mai bună a praetoriumului ?
Vântul devine neobosit în așteptarea furtunii.
La căderea serii,
va servi drept adăpost dacă numărul nostru
nu este împuținat.
Cât de mulți ?
Doar cei mai abili dintre noi.
Trebuie să lovim ca un șarpe,
rapid și sigur.
Dacă Crassus va cădea pradă veninului,
legiunile lui se vor risipi
în absența conducătorului.
Un plan foarte bun împotriva lui Cossiniu și Furius.
Ai trimite pe lumea cealaltă un om adormit
când s-ar putea trezi dintr-un coșmar.
Armata noastră este ca o mare a morții care îl va înghiți.
O asemenea forță ar fi descoperită mai devreme decât am vrea noi,
și ne-am pierde avantajul.
Un lucru de care și-ar da seama și un copil.
Asta mă crezi tu pe mine ?
Ți-ai ales cuvintele foarte greșit, frate.
Stai lângă mine,
și când Crassus va pleca de pe lumea asta
vom vedea cum o vor face și legiunile lui.
Fii atent și raportează tot ce vezi.
Ar trebui să apărăm terenul să nu scape nimeni.
Nu va fi niciunul pentru marele Crassus în seara aceasta.
Donar...
Ce este sculptat pe pielea lui ?
Moarte nu poate fi înșelată.
Haide.
Naevia !
Haide.
Întoarceți-vă în tabără !
Fugiți, lași nenorociți !
În formație !
Crixus !
Avansați !
A scăpat Spartacus din capcană ?
Împreună cu o mână dintre oamenii săi.
Lăsați-l să își lingă rănile,
și să se gândească la mintea care s-a gândit să i le administreze.
Tiberius și Caesar, ridicați-vă
din somnul liniștitor.
Timpul pentru strategii și scamatorii se apropie de sfârșit.
Caesar se trezește în sfârșit dintre morți.
La fel cum te trezești și tu halucinația pedepsei.
Ce te macină înainte de răsăritul soarelui ?
Plec spre Lanțul Melia de cum se luminează de ziuă.
Un drum lung îmi stă în față.
Haideți să grăbim sosirea...
Vă voi lăsa timp să adunați trupele care au mai rămas
în Sinuessa.
Ascultă de ordinele lui Tiberius
și veniți după mine până să răsară lună.
Nu ar trebui să le conducă cel care a cucerit Sinuessa ?
Și nu un băiat înclinat să își piardă sabia ?
Consideri că nu ți-am mulțumit destul ?
Cantitatea de bani pe care ți-am oferit-o
ca să îți plătești datoriile ?
Poveștile de curaj trimise prin Metellus ca să satisfacă Roma ?
Festivitățile organizate în cinstea ta...
prezentate de către omul pe care îl disprețuiești.
Nu am nevoie să îmi amintești de generozitatea din trecut.
Eu îți ofer doar câteva sugestii.
Iar eu nu fac decât să dau ordine.
La fel cum am comandat plasarea ta
în spatele zidurilor cetății ca să vă mișcați ca și instrumentul meu.
Eu am cucerit orașul ăsta.
La fel cum îl voi înfrânge și eu pe Spartacus,
avându-l pe fiul meu aproape.
Iar cinstitul Caesar unde va sta
în mijlocul acestor manifestări de glorie ?
La o distanță egală.
Doar dacă nu va renunța el singur la traseul său.
Ascult ordinele, Imperatorule.
Nu te abate din drum,
și vom cuceri cerurile, așa cum ți-am promis.
Ne vom vedea sus.
Mișcă-te repede,
și omoară câți mai mulți dușmani.
Iată-ne.
Eu reintrat în drepturi.
Iar tu la picioarele mele.
Ai grijă ce vorbești, băiete.
Mulți giganți au ajuns pe lumea cealaltă
gândindu-se că sunt prea mari pentru a cădea.
Pregătește oamenii.
Precum ți s-a ordonat.
Nimeni nu doarme în casa asta ?
Îmi cer iertare.
M-a trezit cearta.
Și te-ai ajutat de umbre să tragi cu urechea ?
E un lucru periculos faptul că am ieșit de la adăpostul lor.
De vreme ce Tiberius și-a reintrat în drepturi.
Vorbești împotriva stăpânului tău ?
Nu fac decât să șoptesc despre o amenințare comună.
Și expun moduri de a-l scoate din grija amândurora.
Îți mulțumesc că-mi permiți să vorbim.
Nu o să spun nimănui
că am vorbit.
Atunci ai grijă la ce vorbești.
Ai fost martoră unei discuții într-o situație tensionată.
N-o umple de mister
și de scopuri obscure.
Multe s-au schimbat în ultima vreme.
Băiatul pe care odată l-am ținut la pieptul meu
a ieșit demult din inocența copilăriei.
Lucrul care a devenit acum amenință
să ne îndepărteze pe amândoi de lucrurile dorite.
Cât de adânc ai fost rănită de copil ?
E destul să știi că am fost rănită.
Ca și tine, odată cu reinstaurarea în drepturi a lui Tiberius.
Deci ai ceva să-mi spui ?
Pentru a ne obloji aceste răni ?
Am gânduri pe care ar fi trebuit să le pun în practică acum mult timp.
Atunci fă-o.
Și nu mă implica pe mine în comploturile tale.
Dacă victoria asupra lui Spartacus este împărțită cu Tiberius,
mă tem că legătura lor o să se solidifice pentru totdeauna.
Nu mai vorbi pe ocolite
și spune ce vrei de la mine.
Mă bucur.
Să știu că ești încă printre noi.
Datorită ție.
Crixus mi-a spus cum m-ai adus până aici.
E ceva ce oricine ar fi făcut-o.
Pentru alt războinic.
Încă mai are nevoie de odihnă.
O să se odihnească o vreme.
Furtuna crește în intensitate cu fiecare oră care trece,
împiedicând înaintarea romanilor.
Aș vrea ca nici aceste vorbe să nu ajungă la urechile ei.
Așa o să fie de acum încolo ?
Să ne împotrivim mereu unul altuia,
ca atunci când eram sclavii lui Batiatus ?
Zile de demult, când gândeai mai limpede.
Dacă l-am fi atacat când trebuia pe Crassus...
Care ar fi fost rezultatul ?
Am fi luat-o pe un drum diferit de acesta
fără să știm unde am fi ajuns.
Nu s-ar fi ajuns în situația ca Naevia să fie rănită.
Ar fi fost rănită, la fel și alte mii.
Măcar eu aș fi luptat.
Zidul și șanțul împiedică un atac frontal.
Complotul tău împotriva lui Crassus...
Te-a întrecut în gândire cineva cu o minte mai ageră ca a ta.
Ar trebui să-i înarmăm
pe toți cei care le pot ține piept romanilor.
Suntem împrejmuiți de pereții canionului,
n-avem nicio șansă pentru vreo manevră de atac.
Să ținem piept unui număr superior de oameni
îmbrăcați în armură și disciplinați nu ne va aduce altceva
decât propria noastră pieire.
Atunci să le arătăm romanilor că nu ne e frică de moarte.
Așa cum am fost învățați în arene.
Nu gândești cum trebuie.
Puțini dintre noi sunt gladiatori.
Nu își doresc o asemenea moarte glorioasă.
Nu. Ei își doresc să fie conduși.
Nu o să-mi conduc oamenii către pieire !
Și nu o să mor cu o sabie de roman înfiptă-n spate !
O să-i adun pe cei care gândesc ca mine
și o să îl atac pe Crassus.
O să îmi asculți ordinele...
Nu ești un zeu !
Și nici nu vreau să te pun pe un asemenea piedestal.
Crixus !
Ați înnebunit ?
O întrebare ce-ar trebui adresată, mai bine, liderului tău.
Crixus !
Acum nu e momentul pentru certuri !
Cortul doctorului a fost luat de vânt !
Se apropie furtuna !
Să-i ducem pe cei expuși la adăpost !
Zeii îi amenință pe rebeli c-or să fie distruși
înainte ca noi să începem atacul.
Atunci o să ne trezim de dimineață
și o să-i omorâm pe cei pe care ei au ales să-i cruțe.
Caesar.
Nu am auzit cornurile de binevenit
care să-i anunțe venirea lui Tiberius și a oamenilor săi.
Sunt la fel de absenți ca și el.
Trebuia să-l ajuți să mute trupele.
Nu a fost destul de clar ordinul ?
A fost precum aerul dintre noi.
Însă probleme mai importante îmi dau de gândit,
iar tunetele mă duc cu gândul la îndatoriri mai nobile...
Ai adus-o aici
pe câmpul de bătălie ?
Îmi cer iertare, stăpâne.
Caesar n-a făcut altceva decât să asculte ruga mea
de a veni la tine și a-ți vorbi.
Plecați.
Caesar !
De ce nu ai așteptat la poarta de nord, cum ți s-a ordonat ?
Îmi cer iertare.
Un ordin urgent m-a îndepărtat de plăcerea companiei tale.
Tatăl meu nu o să fie mulțumit când o să audă de insubordonarea asta.
Aș aștepta puțin înainte de a-i spune.
Împăratul este bine dispus...
de prezența sclavei sale iubite.
Kore ?
Ai adus o femeie aici, contrar ordinelor ?
Voia neapărat să-i vorbească tatălui tău.
Nu am putut să mă opun
dorinței ei de a-i vorbi.
Ce are de spus ?
Asta e adevăratul mister, nu ?
Însă calmează-te.
Sunt sigur că tatăl tău îți va spune
tot ce va fi aflat.
Scopul tău e să mă iei în bătaie de joc cu fiecare ocazie ?
Nu ți-am spus că va veni
și sfârșitul bătăliei ?
Știu că prezența mea aici contrazice ordinele date,
dar nu am putut aștepta să te văd și să-ți vorbesc.
Bea, încălzește-te.
Mulțumesc.
Furtuna te împiedică în a te întoarce în Sinuessa.
La primul semn că începe să se domolească,
Caesar o să te ducă într-un loc sigur
între pereții orașului.
Unde o să rămân când te vei întoarce la Roma,
izgonită pentru totdeauna din brațele tale.
Izgonită ?
Îmi înțelegi greșit intențiile.
Am câștigat Sinuessa în numele tău.
Ca să avem un loc doar al nostru
unde o să pot veni să te vizitez,
frecvent, departe de ochi geloși și de limbi răutăcioase.
Nu este o pedeapsă, ci un cadou.
O să te ridici odată cu numele meu,
ca reprezentantă a Casei Crassus
în Sinuessa.
Sub comanda lui Tiberius.
O să stea lângă tine,
beneficiind de compania și istețimea ta.
Așa cum o fac și eu.
Știu cât de mult ține la tine.
Și tu la el.
L-ai ajutat să se transforme din băiatul care era
în bărbatul care e acum.
Nu pot să mă gândesc la altcineva care să-l ghideze.
Nu pot să mă învinuiesc decât pe mine
dacă nu e așa cum îl găsești tu.
Începi să mă îngrijorezi.
E un lucru care depășește orice imaginație.
A fost o mare dezamăgire în trecut,
nu ?
E adevărat că Tiberius a făcut niște grave erori.
Iar furia mea a fost pe măsură.
Însă acum suntem uniți,
și știu în inima mea
că nu există greșeală pe care un tată
să nu o ierte fiului său.
Speram că astfel de cuvinte să oprească șuvoiul de lacrimi.
Nu le da atenție.
Sunt doar gândurile unei femei prostuțe.
Atâta vreme cât femeia știe clar ce-și dorește.
Da, Marcus.
Totul e foarte clar pentru mine acum.
Dacă mai avem de suportat ceva în plus
o să fie problema aerului, nu a frigului sau a zăpezii.
Prefer să mă gândesc la faptul
că în curând toate mădularele mele or să înghețe.
N-o să scap niciodată de el ?
Adăugă pe lângă asta și grijă ca
că o să ne trezim cu cortul luat de vânt.
Castus.
Spartacus mi-a zis să vin aici.
Nu am ce face.
Însă eu am.
Vrei să mă eliberezi ?
O acțiune apărută la dorința lui Nasir.
Dacă n-ar fi fost el
sabia mea ar fi unsă cu sânge sicilian.
Mulțumesc.
Nu te uita așa la mine.
Unde e Gannicus ?
Nu e cu tine ?
Nu.
Gannicus !
Cu acest sânge... cu umilință...
ne rugăm...
De ce nu te duci cu ceilalți ?
Trebuie să aduc ofrandă...
Zeii or să ne arate calea...
Or să-ți arate doar calea spre moarte,
dacă o să rămâi îngenuncheată !
Duceți-vă la adăpost !
Sau vizitați-vă zeii pe lumea de apoi !
Nu l-am putut găsi.
Mă duc eu.
O să te pierzi și tu.
Gannicus nu o să cadă pradă vântului și gheții.
Vinul etern din sângele său o să-l țină cald.
Nu mi-a plăcut niciodată frigul.
Acoperă-te cu pătura mea și încălzește-te.
Nu am nevoie.
Dinții tăi amenință să-ți fugă din gură.
Ca și ai mei.
Rana îți cauzează probleme ?
Îmi amintește că încă mai sunt în viață.
Și plănuiesc să trăiesc în continuare.
Încă o dată ne aflăm într-un spațiu închis.
Îngrijind răni și rugându-ne că viața de apoi
să nu vină încă după noi.
Acum te rogi ?
Printre alte lucruri.
Însă eu nu mi-am pierdut mințile să îngenunchez pe timp de furtună
și să-mi ridic rugile către ceruri.
Nici să-mi vărs sângele în semn de ofrandă.
M-am sacrificat.
Pentru Spartacus.
Acum îl crezi un zeu ?
A ajuns zeu pe propriul merit.
Pentru a-și face auzită cauza lui...
și a celor devotați lui.
Nu credeam în trecut că tu crezi în așa ceva.
Am descoperit că am fost un prost.
Ești în siguranță...
Te-am avertizat.
Să stai departe de oameni ca mine.
Îmi ceri imposibilul.
Câți ?
Aproape 1000 au murit în furtună.
1000.
Spartacus...
Am crezut că ești printre cei morți.
Zeii au avut milă
și ne-au dat adăpostul de care aveam nevoie.
Nu toți au fost atât de binecuvântați.
Nu. Nu au fost.
Am cerut ajutor dinspre ceruri.
Să trecem de această noapte.
Și iată răspunsul lor.
Însă, în cruzimea lor,
poate că zeii vor ușura calea celor aflați încă în viață.
Ai înnebunit de tot.
Am început să gândesc limpede.
O să trecem șanțul și o să atacăm,
așa cum ți-ai dorit.
Când încă aveam 1000 de oameni în plus,
oameni pe care acum i-am pierdut pentru vecie.
Și armata care ne așteaptă după zidul lui Crassus ?
Cum o să ne luptăm cu ei ?
Poate că nici nu o să fie nevoie.
Vorbești în ghicitori și ascunzi adevărul.
Așa cum Crassus a ascuns tot ce a făcut,
mascându-și acțiunile pentru a ne induce în eroare.
Infiltrându-l pe Caesar printre noi.
Făcându-l pe Heracleo să se răzvrătească în fata cauzei noastre.
Făcându-ne să cădem în capcana pe care ne-a întins-o.
Nimic nu e precum pare.
Atunci spune ce ai de spus sau pleacă din ochii mei.
Șanțul său e îndeajuns de mare ca să ne împiedice să scăpăm.
De ce să-l și fortifice ?
Pentru a ne împiedica să vedem ce e după el.
Sau ce nu e.
Câțiva oameni sus pe zid
ar da iluzia a mii.
O decepție vrednică de Crassus.
Și dacă te înșeli ?
Atunci o să împărtășim o moarte glorioasă.
Fără săbii de romani înfipte în spatele nostru.
Cuvintele tale spun adevărul.
Sunt doar câteva sute.
Să încălzim noaptea cu sângele lor.
Lugo ! Brictius !
Luați oameni și spargeți peretele !
Împărate !
Rebelii au penetrat zidul !
Ordonă legiunii să intre în formație !
Repede !
Sclava mea a fost escortată înapoi în Sinuessa ?
Nimeni n-a ieșit din cortul tău, împărate.
Repede, urmează-i pe ceilalți !
Aici !
Verifică peste tot !
S-a alăturat rebeliunii ?
O oportunitate pe care n-ar fi luat-o în seamă,
dacă n-ar fi fost împinsă să facă asta.
Am crezut că are un motiv întemeiat...
Raportează.
Nu e nimeni pe zid.
Nici urmă de Spartacus și de armata sa.
Nu are sens.
Cum a putut trece șanțul ?
Sălbaticul.
A umplut șanțul cu propriii săi morți.
Nu face altceva decât să profite de șansele apărute.
Nu au putut înainta prea mult.
Dă ordin legiunii să avanseze.
O să reiau ce e al meu...
Apărați împăratul !
Trebuie să ne retragem !
Rupeți formația !
Puternicul Crassus fuge de noi cu fundul în vânt !
O să se întoarcă cu berbeci și baliste.
Și o să-și găsească instrumentul iluziei sale în flăcări,
dându-ne șansă să ne îndepărtăm de el.
Să plecăm de aici.
Și să îi onorăm pe cei căzuți cu viitoarele victorii...
și cu sângele lui Marcus Crassus.